Etidylan 120 mg apvalkotās tabletes
Zālēm nav nepieciešami īpaši temperatūras uzglabāšanas apstākļi. Uzglabāt oriģinālā iepakojumā, lai pasargātu no mitruma.
Etoricoxibum
ZĀĻU NEPAMATOTA LIETOŠANA IR KAITĪGA VESELĪBAI
18-0039-11
18-0039
Rontis Hellas Medical and Pharmaceutical Products S.A., Greece; G.L. Pharma GmbH, Austria
09-FEB-18
08-FEB-23
Recepšu zāles
120 mg
Apvalkotā tablete
Ir apstiprināta
G.L. Pharma GmbH, Austria
03.09.2019 14:58
Lejupielādēt lietošanas instrukciju
Lietošanas instrukcija: informācija zāļu lietotājam
Etidylan 60 mg apvalkotās tabletes
Etidylan 90 mg apvalkotās tabletes
Etidylan 120 mg apvalkotās tabletes
Etoricoxibum
Pirms zāļu lietošanas uzmanīgi izlasiet visu instrukciju, jo tā satur Jums svarīgu informāciju.
- Saglabājiet šo instrukciju! Iespējams, ka vēlāk to vajadzēs pārlasīt.
- Ja Jums rodas jebkādi jautājumi, vaicājiet ārstam vai farmaceitam.
- Šīs zāles ir parakstītas tikai Jums. Nedodiet tās citiem. Tās var nodarīt ļaunumu pat tad, ja šiem cilvēkiem ir līdzīgas slimības pazīmes.
- Ja Jums rodas jebkādas blakusparādības, konsultējieties ar ārstu vai farmaceitu. Tas attiecas arī uz iespējamām blakusparādībām, kas nav minētas šajā instrukcijā. Skatīt 4. punktu.
Šajā instrukcijā varat uzzināt:
1. Kas ir Etidylan un kādam nolūkam to lieto
2. Kas Jums jāzina pirms Etidylan lietošanas
3. Kā lietot Etidylan
4. Iespējamās blakusparādības
5. Kā uzglabāt Etidylan
6. Iepakojuma saturs un cita informācija
1. Kas ir Etidylan un kādam nolūkam to lieto
Kas ir Etidylan?
• Etidylan aktīvā viela ir etorikoksibs. Etidylan ir viens no zāļu grupas zālēm, ko sauc par selektīvajiem COX-2 inhibitoriem. Tie pieder pie zālēm, ko sauc par nesteroīdiem pretiekaisuma līdzekļiem (NPL).
Kādam nolūkam Etidylan lieto?
• Etidylan palīdz samazināt locītavu un muskuļu sāpes un pietūkumu (iekaisumu) cilvēkiem no 16 gadiem un vecākiem ar osteoartrītu, reimatoīdo artrītu, ankilozējošo spondilītu un podagru.
• Etidylan lieto arī vidēji stipru sāpju pēc zobu ekstrakcijas īslaicīgai ārstēšanai cilvēkiem no 16 gadiem un vecākiem.
Kas ir osteoartrīts?
Osteoartrīts ir locītavu slimība. Tā rodas skrimšļa, kas klāj kaulu galus, pakāpeniskas sairšanas rezultātā. Tas izraisa pietūkumu (iekaisumu), sāpes, jutīgumu, stīvumu un kustību ierobežojumu.
Kas ir reimatoīdais artrīts?
Reimatoīdais artrīts ir hroniska, iekaisīga locītavu slimība. Tā izraisa sāpes, stīvumu, pietūkumu un progresējošus locītavu kustību traucējumus. Tā izraisa iekaisumu arī citos organisma rajonos.
Kas ir podagra?
Podagra ir slimība, kam raksturīgas pēkšņas, periodiskas lēkmes ar ļoti sāpīgu locītavu iekaisumu un apsārtumu. To izraisa minerālu kristālu nogulsnēšanās locītavās.
Kas ir ankilozējošais spondilīts?
Ankilozējošais spondilīts ir mugurkaula un lielo locītavu iekaisuma slimība.
2. Kas Jums jāzina pirms Etidylan lietošanas
Nelietojiet ETIDYLAN šādos gadījumos:
• ja Jums ir alerģija (paaugstināta jutība) pret etorikoksibu vai kādu citu (6. punktā minēto) šo zāļu sastāvdaļu;
• ja Jums ir alerģija pret nesteroīdiem pretiekaisuma līdzekļiem (NPL), tai skaitā aspirīnu un COX-
2 inhibitoriem (skatīt 4. punktu “Iespējamās blakusparādības”);
• ja Jums ir aktīva kuņģa čūla vai kuņģa vai zarnu asiņošana;
• ja Jums ir smaga aknu slimība;
• ja Jums ir smaga nieru slimība;
• ja Jūs esat grūtniece vai domājat, ka Jums varētu būt grūtniecība, vai barojat bērnu ar krūti (skatīt "Grūtniecība, barošana ar krūti un fertilitāte");
• ja Jums ir mazāk par 16 gadiem;
• ja Jums ir iekaisīga zarnu slimība, piemēram, Krona slimība, čūlainais kolīts vai kolīts;
• ja Jums ir augsts asinsspiediens, ko nevar kontrolēt ar zālēm (jautājiet ārstam vai medmāsai, ja Jūs neesat pārliecināts, ka Jūsu asinsspiediens tiek atbilstoši kontrolēts);
• ja ārsts Jums ir diagnosticējis sirds problēmas, tai skaitā sirds mazspēju (vidēji smagu vai smagu), stenokardiju (sāpes krūšu kurvī);
ja Jums ir bijis infarkts, šuntēšanas operācija, perifēro artēriju slimība (slikta asinsrite kājās vai pēdās, ko izraisa sašaurinātas vai bloķētas artērijas);
ja kāds insulta veids (tai skaitā mini insults vai pārejoša išēmijas lēkme, vai pārejoši smadzeņu asinsrites traucējumi). Etorikoksibs var nedaudz palielināt infarkta un insulta risku, tādēļ to nevar lietot tie, kuriem ir bijušas problēmas ar sirdi vai insults.
Ja Jums, liekas, ka Jums ir kāda no uzskaitītajām slimībām, pirms zāļu lietošanas konsultējieties ar ārstu.
Brīdinājumi un piesardzība lietošanā
Pirms Etidylan lietošanas konsultējieties ar ārstu vai medmāsu, ja:
• Jums ir bijusi kuņģa asiņošana vai kuņģa čūla;
• Jums ir dehidratācija, piemēram, ilgstoša vemšana vai caureja;
• Jums ir tūska šķidruma aiztures dēļ;
• Jums ir bijusi sirds mazspēja vai jebkāda cita sirds slimība;
• Jums ir bijis paaugstināts asinsspiediens. Etidylan, īpaši lielās devās, dažiem cilvēkiem var paaugstināt asinsspiedienu, un Jūsu ārsts laiku pa laikam vēlēsies pārbaudīt Jūsu asinsspiedienu;
• Jums ir bijusi aknu vai nieru slimība;
• Jums tiek ārstēta infekcija. Etidylan var maskēt vai slēpt drudzi, kas ir infekcijas pazīme;
• Jums ir diabēts, augsts holesterīna līmenis vai Jūs smēķējat. Tas var paaugstināt sirds slimību risku.
• Jūs esat sieviete, kura plāno grūtniecību;
• Jums ir vairāk par 65 gadiem.
Ja Jūs neesat pārliecināts, ka kāds no augstāk minētajiem apgalvojumiem attiecas uz Jums, pirms Etidylan lietošanas konsultējaties ar ārstu, lai pārliecinātos, ka šīs zāles ir Jums piemērotas.
Etidylan iedarbojas tikpat labi un tā panesamība ir tikpat laba gan gados vecākiem, gan jaunākiem pacientiem. Ja Jums ir vairāk par 65 gadiem, ārsts Jūs pastāvīgi novēros. Pacientiem vecākiem par 65 gadiem deva nav jāpielāgo.
Bērni un pusaudži
Nedot šīs zāles bērniem un pusaudžiem jaunākiem par 16 gadiem.
Citas zāles un Etidylan
Pastāstiet ārstam vai farmaceitam par visām zālēm, kuras lietojat pēdējā laikā, esat lietojis vai varētu lietot, ieskaitot zāles, ko var iegādāties bez receptes.
Kad Jūs sāksiet lietot Etidylan, ārsts vēlēsies pārbaudīt, vai Jūsu zāles darbojas atbilstoši, īpaši, ja Jūs jau lietojat sekojošās zāles:
• zāles, kas sašķidrina asinis (antikoagulantus), tādas kā varfarīns;
• rifampicīnu (antibiotiska viela);
• metotreksātu (zāles, ko lieto imūnās sistēmas nomākšanai, un bieži lieto reimatoīdā artrīta gadījumā);
• ciklosporīnu vai takrolīmu (zāles, ko lieto imūnās sistēmas nomākšanai);
• litiju (zāles, ko lieto atsevišķu depresijas veidu ārstēšanai);
• zāles, ko lieto lai kontrolētu augstu asinsspiedienu un sirds mazspēju un ko sauc par AKE inhibitoriem un angiotenzīna receptoru blokatoriem, kā, piemēram, enalaprilu un ramiprilu, un losartānu un valsartānu;
• diurētiskus līdzekļus (urīndzenošus līdzekļus);
• digoksīnu (zāles, ko lieto sirds mazspējas un neregulāra sirds ritma gadījumā);
• minoksidilu (zāles, ko lieto augsta asinsspiediena ārstēšanai);
• salbutamola tabletes vai šķīdumu iekšķīgai lietošanai (zāles astmas ārstēšanai);
• kontracepcijas tabletes (kombinācijā var palielināt nevēlamo blakusparādību risku);
• hormonu aizstājterapijas līdzekļus (kombinācijā var palielināt nevēlamo blakusparādību risku);
• aspirīnu, jo kuņģa čūlas risks ir augstāks, ja Jūs lietojat Etidylan kopā ar aspirīnu.
aspirīns sirdslēkmju vai insulta, profilaksei:
Etidylan var lietot ar mazām aspirīna devām. Ja Jūs sirds infarkta vai insulta profilaksei pašreiz lietojat mazas aspirīna devas, bez konsultācijas ar ārstu tā lietošanu nevajadzētu pārtraukt,
aspirīns, un citi nesteroīdie pretiekaisuma līdzekļi (NPL):
nelietojiet lielas aspirīna vai citu pretiekaisuma līdzekļu devas, kamēr lietojat Etidylan.
Etidylan kopā ar uzturu un dzērienu
Etidylan var sākt iedarboties ātrāk, ja to nelieto kopā ar uzturu.
Grūtniecība, barošana ar krūti un fertilitāte
Grūtniecība
Etidylan tabletes nedrīkst lietot grūtniecības laikā. Ja Jūs esat grūtniece vai Jums, šķiet, ka iestājusies grūtniecība, vai Jūs plānojat grūtniecību, nelietojiet Etidylan. Ja Jums iestājas grūtniecība, pārtrauciet zāļu lietošanu un konsultējaties ar ārstu. Konsultējieties ar ārstu par visiem neskaidrajiem jautājumiem.
Barošana ar krūti
Nav zināms, vai Etidylan izdalās cilvēka pienā. Ja Jūs barojat bērnu ar krūti vai plānojat to darīt, pirms Etidylan lietošanas konsultējieties ar ārstu. Ja Jūs lietojat Etidylan, barot bērnu ar krūti nedrīkst.
Fertilitāte
Etidylan nav ieteicams lietot sievietēm, kuras plāno grūtniecību.
Transportlīdzekļu vadīšana un mehānismu apkalpošana
Dažiem pacientiem ziņots par reiboni un miegainību Etidylan lietošanas laikā. Nevadiet transportlīdzekli, ja Jums ir reibonis vai jūtaties miegains.
Nelietojiet nekādas ierīces vai neapkalpojiet mehānismus, ja Jums ir reibonis vai jūtaties miegains.
3. Kā lietot Etidylan
Vienmēr lietojiet šīs zāles tieši tā, kā ārsts Jums teicis. Neskaidrību gadījumā vaicājiet ārstam vai farmaceitam.
Nedrīkst pārsniegt devu, kas ieteikta Jūsu slimības gadījumā. Ārsts laiku pa laikam vēlēsies apspriest terapijas gaitu. Ir svarīgi, lai Jūs lietotu mazāko devu sāpju kontrolei, un lai Jūs nelietotu Etidylan ilgāk kā nepieciešams. Tas jādara tādēļ, ka, lietojot ilgstoši, var pieaugt infarkta un insulta risks, īpaši, lietojot lielas devas.
Šīm zālēm pieejami dažādi stiprumi, ārsts piemēros Jūsu ārstēšanai nepieciešamo devu atkarībā no Jūsu slimības.
Etidylan nav piemērots visām turpmāk norādītajām devām. Šīm devām tiks izrakstītas citas zāles, kas satur etorikoksibu.
Ieteicamā deva:
Osteoartrīts
Ieteicamā deva ir 30 mg vienreiz dienā, palielinot maksimāli līdz 60 mg vienreiz dienā, ja nepieciešams.
Reimatoīdais artrīts
Ieteicamā deva ir 60 mg vienreiz dienā, palielinot maksimāli līdz 90 mg vienreiz dienā, ja nepieciešams.
Ankilozējošais spondilīts
Ieteicamā deva ir 60 mg vienreiz dienā, palielinot maksimāli līdz 90 mg vienreiz dienā, ja nepieciešams.
Akūtas sāpes
Etorikoksibu var lietot tikai akūtu sāpju periodā.
Podagra
Ieteicamā deva ir 120 mg vienreiz dienā, ko var lietot tikai akūtu sāpju periodā, un ārstēšana nedrīkst būt ilgāka par 8 dienām.
Sāpes pēc zoba ekstrakcijas
Ieteicamā deva ir 90 mg vienreiz dienā, ārstēšana nedrīkst būt ilgāka par 3 dienām.
Pacienti ar aknu darbības traucējumiem
• Ja Jums ir viegla aknu slimība, Jūs nedrīkstat lietot vairāk par 60 mg dienā.
• Ja Jums ir vidēji smaga aknu slimība, Jūs nedrīkstat lietot vairāk par 30 mg dienā.
Lietošana bērniem un pusaudžiem
Etidylan tabletes nedrīkst lietot bērni un pusaudži līdz 16 gadu vecumam.
Gados vecāki cilvēki
Gados vecākiem pacientiem deva nav jāpielāgo. Tāpat kā lietojot citas zāles, gados vecākiem pacientiem jāievēro piesardzība.
Lietošanas veids
Etidylan tabletes jālieto iekšķīgi, vienreiz dienā. Etidylan var lietot neatkarīgi no ēdienreizēm.
Ja esat lietojis Etidylan vairāk nekā noteikts
Nekad nelietojot vairāk tablešu kā ieteicis ārsts. Ja Jūs esat lietojis vairāk Etidylan tablešu, nekavējoties meklējiet ārsta palīdzību.
Ja esat aizmirsis lietot Etidylan
Vienmēr lietojiet Etidylan tieši tā, kā noteicis ārsts. Ja esat aizmirsis lietot kārtējo devu, ar nākamo dienu atsāciet parasto lietošanas shēmu. Nelietojiet dubultu devu, lai aizvietotu aizmirsto tableti.
Ja Jums ir kādi jautājumi par šo zāļu lietošanu, jautājiet savam ārstam vai farmaceitam.
4. Iespējamās blakusparādības
Tāpat kā visas zāles, šīs zāles var izraisīt blakusparādības, kaut arī ne visiem tās izpaužas.
Ja Jums parādās jebkura no zemāk minētajām pazīmēm, Jums jāpārtrauc Etidylan lietošana un par to nekavējoties jāinformē ārsts (skatīt 2. punktu “Kas Jums jāzina pirms Etidylan lietošanas”):
• elpas trūkums, sāpes krūšu kurvī vai potīšu pietūkums, kas parādās vai paasinās;
• dzeltenīga ādas vai acu krāsa (dzelte) – tās ir aknu darbības traucējumu pazīmes;
• smagas vai pastāvīgas sāpes vēderā vai melni izkārnījumi;
• alerģiskas reakcijas – kas var būt tādas ādas problēmas kā čūlas vai tulznas, vai sejas, lūpu, mēles vai rīkles pietūkums, kas var apgrūtināt elpošanu.
Zemāk uzskaitīto iespējamo blakusparādību biežums noteikts, izmantojot sekojošos nosacījumus:
Ļoti bieži (novēro vairāk kā 1 no 10 lietotājiem) Bieži (novēro 1 līdz 10 no 100 lietotājiem)
Retāk (novēro 1 līdz 10 no 1000 lietotājiem) Reti (novēro 1 līdz 10 no 10000 lietotājiem)
Ļoti reti (novēro mazāk kā 1 no 10000 lietotāju)
Ārstēšanas laikā ar Etidylan var novērot šādas blakusparādības:
Ļoti bieži:
• sāpes kuņģī.
Bieži
• alveolas iekaisums (iekaisums un sāpes pēc zoba ekstrakcijas);
• kāju un/vai pēdu pietūkums šķidruma aiztures dēļ (tūska);
• reibonis, galvassāpes;
• palpitācijas (paātrināts vai neregulārs pulss), neregulāra sirdsdarbība (aritmija);
• paaugstināts asinsspiediens;
• sēkšana vai elpas trūkums (bronhospazma);
• aizcietējums, vēdera uzpūšanās, gastrīts (kuņģa gļotādas iekaisums), dedzināšana, caureja, gremošanas traucējumi (dispepsija)/diskomforta sajūta kuņģī, slikta dūša, vemšana, barības vada iekaisums, mutes čūlas;
• izmaiņas aknu funkciju asins analīzēs;
• zilumi;
• nespēks un nogurums, gripai līdzīga slimība.
Retāk:
• gastroenterīts (kuņģa-zarnu trakta iekaisums, kas skar gan kuņģi, gan tievās zarnas/vēdera gripa), augšējo elpceļu infekcija, urīnizvadsistēmas infekcijas;
• laboratorisko izmeklējumu rezultātu izmaiņas (samazināts sarkano asins ķermenīšu skaits, samazināts balto asins ķermenīšu skaits, samazināts trombocītu skaits);
• paaugstināta jutība (alerģiskas reakcijas ieskaitot nātreni, kas var būt tik nopietna, ka var būt nepieciešama neatliekama medicīniska palīdzība);
• apetītes pieaugums vai samazināšanās, ķermeņa masas pieaugums;
• trauksme, depresija, garīgo spēju samazināšanās, lietu, kuras nav, redzēšana, sajušana vai sadzirdēšana (halucinācijas);
• garšas izmaiņas, nespēja iemigt, nejutība vai tirpšana, miegainība;
• redzes traucējumi, acs kairinājums un apsārtums;
• zvanīšana ausīs, reibonis (griešanās sajūta, atrodoties miera stāvoklī);
• sirds ritma traucējumi (priekškambaru fibrilācija), paātrināta sirdsdarbība, sirds mazspēja, saspīlējuma, spiedoša vai smaguma sajūta krūškurvī (stenokardija), infarkts;
• pietvīkums, insults, mini-insults (pārejoša išēmijas lēkme), ļoti paaugstināts asinsspiediens, asinsvadu iekaisums;
• klepus, apgrūtināta elpošana, deguna asiņošana;
• vēdera, zarnu uzpūšanās, zarnu peristaltikas izmaiņas, mutes sausums, kuņģa čūla, kuņģa gļotādas iekaisums, kas var izraisīt sarežģījumus un asiņot, kairinātu zarnu sindroms, aizkuņģa dziedzera iekaisums;
• sejas pietūkums, izsitumi vai ādas nieze, ādas apsārtums;
• muskuļu krampji/spazmas, muskuļu sāpes/stīvums;
• augsts kālija līmenis asinīs, izmaiņas asins vai urīna analīzēs, kas liecina par Jūsu nieru stāvokli, nopietnas nieru problēmas;
• sāpes krūtīs.
Reti
• angioedēma (alerģiska reakcija ar sejas, lūpu, mēles un/vai rīkles pietūkums, kas var apgrūtināt elpošanu un rīšanu, kas var būt pietiekami nopietna, lai būtu nepieciešama neatliekama medicīniskā palīdzība)/ anafilaktiskas/anafilaktoīdas reakcijas ieskaitot šoku (smagas alerģiskas reakcijas, kad nepieciešama neatliekama medicīniskā palīdzība);
• apjukums, nemiers;
• aknu darbības traucējumi (hepatīts);
• zems nātrija līmenis asinīs;
• aknu mazspēja, dzeltenīga ādas un acu krāsa (dzelte);
• smagas ādas reakcijas.
Ziņošana par blakusparādībām
Ja Jums rodas jebkādas blakusparādības, konsultējieties ar ārstu vai farmaceitu. Tas attiecas arī uz iespējamajām blakusparādībām, kas nav minētas šajā instrukcijā. Jūs varat ziņot par blakusparādībām arī tieši Zāļu valsts aģentūrai, Jersikas ielā 15, Rīgā, LV 1003, Tīmekļa vietne: HYPERLINK "http://www.zva.gov.lv" www.zva.gov.lv. Ziņojot par blakusparādībām, Jūs varat palīdzēt nodrošināt daudz plašāku informāciju par šo zāļu drošumu.
5. Kā uzglabāt Etidylan
Uzglabāt bērniem neredzamā un nepieejamā vietā.
Nelietot Etidylan pēc derīguma termiņa beigām, kas norādīts uz kastītes pēc EXP. Derīguma termiņš attiecas uz norādītā mēneša pēdējo dienu.
Šīm zālēm nav nepieciešami īpaši temperatūras uzglabāšanas apstākļi. Uzglabāt oriģinālā iepakojumā, lai pasargātu no mitruma.
Neizmetiet zāles kanalizācijā vai sadzīves atkritumos. Vaicājiet farmaceitam, kā izmest zāles, kuras vairs nelietojat. Šie pasākumi palīdzēs aizsargāt apkārtējo vidi.
6. Iepakojuma saturs un cita informācija
Ko Etidylan satur
Etidylan 60 mg apvalkotās tabletes
• Aktīvā viela ir etorikoksibs. Katra apvalkotā tablete satur 60 mg etorikoksiba.
Etidylan 90 mg apvalkotās tabletes
• Aktīvā viela ir etorikoksibs. Katra apvalkotā tablete satur 90 mg etorikoksiba.
Etidylan 120 mg apvalkotās tabletes
• Aktīvā viela ir etorikoksibs. Katra apvalkotā tablete satur 120 mg etorikoksiba.
• Citas sastāvdaļas ir:
Tabletes kodols: mikrokristāliskā celuloze (E460), kalcija hidrogēnfosfāts, nātrija kroskarmeloze, magnija stearāts (E470b).
Tabletes apvalks:
60 mg, 120 mg: polivinilspirts (E1203), titāna dioksīds (E171), glicerīna monostearāts (E471), indigokarmīna laka (E132), dzeltenais dzelzs oksīds (E172), talks (E553b), nātrija laurilsulfāts.
90 mg: polivinilspirts (E1203), titāna dioksīds (E171), glicerīna monostearāts (E471), talks (E553b), nātrija laurilsulfāts.
Etidylan ārējais izskats un iepakojums
Ir pieejamas trīs dažādu stiprumu Etidylan tabletes:
60 mg tabletes: tumši zaļas, ābola formas, abpusēji izliektas apvalkotas tabletes ar iespiestu uzrakstu „60” vienā pusē un gludu otru pusi; tabletes izmēri 7.1 x 7.3 mm ± 7.5%.
90 mg tabletes: baltas, ābola formas, abpusēji izliektas apvalkotas tabletes ar iespiestu uzrakstu „90” vienā pusē un gludu otru pusi; tabletes izmēri 8.1 x 8.3 mm ± 7.5%.
120 mg tabletes: gaiši zaļas, ābola formas, abpusēji izliektas apvalkotas tabletes ar iespiestu uzrakstu „120” vienā pusē un gludu otru pusi; tabeletes izmēri 8.9 x 9.2 mm ± 7.5%.
OPA/Al/PVH-Al blisteris.
Iepakojuma lielums:
60 mg, 90 mg un 120 mg: 2, 5, 7, 10, 14, 20, 28, 30, 49, 50, 84, 100 tabletes vai vairākkastīšu iepakojums, kas satur 98 tabletes (2 iepakojumi pa 49 tabletēm katrā).
Iepakojums 5 x 1, 50 x 1 vai 100 x 1 tabletes dozējamu vienību blisteros.
Visi iepakojuma lielumi tirgū var nebūt pieejami.
Reģistrācijas apliecības īpašnieks
G. L. Pharma GmbH, Schlossplatz 1, 8502 Lannach, Austrija.
Ražotājs
Rontis Hellas Medical and Pharmaceutical Products S.A., P.O. Box 3012 Larisa Industrial Area, Larisa, 41004, Grieķija.
G. L. Pharma GmbH, Schlossplatz 1, 8502 Lannach, Austrija.
Šīs zāles Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) dalībvalstīs ir reģistrētas ar šādiem nosaukumiem:
Igaunija: Etidylan
Latvija: Etidylan 60 mg, 90 mg un 120 mg apvalkotās tabletes
Lietuva: Etidylan 60, 90, 120 mg plėvele dengtos tabletės
Portugāle:Gerocoxan
Rumānija: Gerocoxan
Šī lietošanas instrukcija pēdējo reizi pārskatīta: 05/12/2018
SASKAŅOTS ZVA 03-01-2019
FILENAME Etidylan_LI_05-12-2018 .doc PAGE 1/ NUMPAGES 7
ZĀĻU APRAKSTS
1. ZĀĻU NOSAUKUMS
Etidylan 60 mg apvalkotās tabletes
Etidylan 90 mg apvalkotās tabletes
Etidylan 120 mg apvalkotās tabletes
2. KVALITATĪVAIS UN KVANTITATĪVAIS SASTĀVS
Katra apvalkotā tablete satur 60, 90 vai 120 mg etorikoksiba (Etoricoxibum).
Pilnu palīgvielu sarakstu skatīt 6.1. apakšpunktā.
3. ZĀĻU FORMA
Apvalkotās tabletes (tabletes).
60 mg tabletes: tumši zaļas, ābola formas, abpusēji izliektas apvalkotas tabletes ar iespiestu uzrakstu „60” vienā pusē un gludu otru pusi; tabletes izmēri 7.1 x 7.3 mm ± 7.5%.
90 mg tabletes: baltas, ābola formas, abpusēji izliektas apvalkotas tabletes ar iespiestu uzrakstu „90” vienā pusē un gludu otru pusi; tabletes izmēri 8.1 x 8.3 mm ± 7.5%.
120 mg tabletes: gaiši zaļas, ābola formas, abpusēji izliektas apvalkotas tabletes ar iespiestu uzrakstu „120” vienā pusē un gludu otru pusi; tabletes izmēri 8.9 x 9.2 mm ± 7.5%.
4. KLĪNISKĀ INFORMĀCIJA
4.1. Terapeitiskās indikācijas
Etidylan ir paredzēts lietošanai pieaugušajiem un pusaudžiem no 16 gadu vecuma un vecākiem osteoartrīta (OA), reimatoīdā artrīta (RA), ankilozējošā spondilīta simptomu atvieglošanai un sāpju un iekaisuma simptomu novēršanai akūta podagras artrīta gadījumā.
Etidylan ir paredzēts lietošanai pieaugušajiem un pusaudžiem no 16 gadu vecuma un vecākiem vidēji stipru sāpju īslaicīgai ārstēšanai pēc zobu ekstrakcijas.
Lēmums par selektīvo COX-2 inhibitoru ordinēšanu jāpieņem, izvērtējot vispārējo risku katram pacientam individuāli (skatīt 4.3. un 4.4. apakšpunktu).
4.2. Devas un lietošanas veids
Etidylan nav piemērots visām turpmāk norādītajām devām. Šīm devām jāizmanto citas zāles, kas satur etorikoksibu.
Devas
Tā kā etorikoksiba kardiovaskulārais risks var palielināties, pieaugot devai un iedarbības laikam, terapijas laikam jābūt pēc iespējas īsākam un jālieto mazākā efektīvā deva. Pacientiem, īpaši ar osteoartrītu, periodiski jāizvērtē simptomu novēršanas nepieciešamība un atbildes reakcija uz terapiju (skatīt 4.3., 4.4., 4.8. un 5.1. apakšpunktu).
Osteoartrīts
Ieteicamā deva ir 30 mg vienreiz dienā. Dažiem pacientiem, kuriem simptomi netiek pietiekami novērsti, efektivitāti var palielināt, paaugstinot devu līdz 60 mg vienreiz dienā. Ja devas palielināšana terapeitisko efektu nedod, jāapsver citas terapijas iespējas.
Reimatoīdais artrīts
Ieteicamā deva ir 60 mg vienreiz dienā. Dažiem pacientiem, kuriem simptomi netiek pietiekami novērsti, efektivitāti var palielināt, paaugstinot devu līdz 90 mg vienreiz dienā. Kad pacients ir klīniski stabilizēts, devu varētu būt lietderīgi samazināt līdz 60 mg vienreiz dienā. Ja devas palielināšana terapeitisko efektu nedod, jāapsver citas terapijas iespējas.
Ankilozējošais spondilīts
Ieteicamā deva ir 60 mg vienreiz dienā. Dažiem pacientiem, kuriem simptomi netiek pietiekami novērsti, efektivitāti var palielināt, paaugstinot devu līdz 90 mg vienreiz dienā. Kad pacients ir klīniski stabilizēts, devu varētu būt lietderīgi samazināt līdz 60 mg vienreiz dienā. Ja devas palielināšana terapeitisko efektu nedod, jāapsver citas terapijas iespējas.
Akūtu sāpju gadījumi
Akūtu sāpju gadījumā etorikoksibu drīkst lietot tikai akūtas simptomātikas periodā.
Akūts podagras artrīts
Ieteicamā deva ir 120 mg vienreiz dienā. Klīniskos pētījumos akūta podagras artrīta gadījumā
etorikoksibs tika lietots 8 dienas.
Sāpes pēc zobu ekstrakcijas
Ieteicamā deva ir 90 mg vienreiz dienā, terapija nedrīkst būt ilgāka par 3 dienām.
Dažiem pacientiem pēc ķirurģiskās procedūras šo trīs dienu laikā papildus Etidylan terapijai varētu būt nepieciešama cita analgēzija.
Nav pierādīts, ka devas, kas lielākas par konkrētai indikācijai rekomendētajām, būtu efektīvākas, vai pētījumi ar lielākām devām nav veikti. Tādēļ:
deva OA gadījumā nedrīkst pārsniegt 60 mg dienā;
deva RA un ankilozējošā spondilīta gadījumā nedrīkst pārsniegt 90 mg dienā;
deva akūta podagras artrīta gadījumā nedrīkst pārsniegt 120 mg dienā, terapija nedrīkst būt ilgāka par 8 dienām;
deva pēc zobu ekstrakcijas nedrīkst pārsniegt 90 mg, terapija nedrīkst būt ilgāka par 3 dienām.
Īpašas pacientu grupas
Gados vecāki pacienti
Gados vecākiem pacientiem deva nav jāpielāgo. Līdzīgi kā visām zālēm, gados vecākiem pacientiem jāievēro piesardzība lietošanā (skatīt 4.4. apakšpunktu).
Pacienti ar aknu funkcijas traucējumiem
Neatkarīgi no indikācijas, pacientiem ar viegliem aknu funkcijas traucējumiem (5-6 punkti pēc Child- Pugh skalas) nedrīkst pārsniegt devu 60 mg vienreiz dienā. Neatkarīgi no indikācijas, pacientiem ar vidēji
smagiem aknu funkcijas traucējumiem (7-9 punkti pēc Child-Pugh skalas) nedrīkst pārsniegt devu 30 mg
vienu reizi dienā.
Ir ierobežota klīniskā pieredze par lietošanu pacientiem ar vidēji smagiem aknu funkcijas traucējumiem, tādēļ šajos gadījumos jāievēro piesardzība. Nav klīniskas pieredzes par lietošanu pacientiem ar smagiem aknu funkcijas traucējumiem (≥10 punkti pēc Child-Pugh skalas), tādēļ šiem pacientiem zāļu lietošana ir kontrindicēta (skatīt 4.3., 4.4. un 5.2. apakšpunktu).
Pacienti ar nieru funkcijas traucējumiem
Pacientiem ar kreatinīna klīrensu ≥30 ml/min deva nav jāpielāgo (skatīt 5.2. apakšpunktu). Pacientiem ar kreatinīna klīrensu <30 ml/min etorikoksiba lietošana ir kontrindicēta (skatīt 4.3. un 4.4. apakšpunktu).
Pediatriskā populācija
Etorikoksibs ir kontrindicēts bērniem un pusaudžiem līdz 16 gadu vecumam (skatīt 4.3. apakšpunktu).
Lietošanas veids
Etidylan jālieto iekšķīgi un to var lietot neatkarīgi no ēdienreizēm. Ja Etidylan lieto pirms ēšanas, iedarbību var novērot ātrāk. Tas jāņem vērā, ja nepieciešams ātri novērst simptomus.
4.3. Kontrindikācijas
Paaugstināta jutība pret aktīvo vielu vai jebkuru no 6.1. apakšpunktā uzskaitītajām palīgvielām.
Aktīva peptiskā čūla vai kuņģa-zarnu (KZ) trakta asiņošana.
Pacientiem, kuriem pēc acetilsalicilskābes vai nesteroīdo pretiekaisuma līdzekļu (NPL), tai skaitā COX-2 (ciklooksigenāzes-2) inhibitoru, lietošanas novēroja bronhospazmu, akūtu rinītu, deguna polipus, angioedēmu, nātreni vai alerģiska tipa reakcijas.
Grūtniecības un barošanas ar krūti periods (skatīt 4.6. un 5.3. apakšpunktu).
Smagi aknu funkcijas traucējumi (seruma albumīni<25 g/l vai Child-Pugh rādītājs ≥10). Noteiktais kreatinīna klīrenss <30 ml/min.
Bērniem un pusaudžiem līdz 16 gadu vecumam.
Iekaisīga zarnu slimība.
Sastrēguma sirds mazspēja (NYHA II-IV)
Hipertensijas pacientiem, kuriem asinsspiediens pastāvīgi ir paaugstināts virs 140/90 mm Hg un to nevar pienācīgi kontrolēt.
Zināma sirds išēmiskā slimība, perifēro artēriju slimība un/vai cerebrovaskulārā slimība.
4.4. Īpaši brīdinājumi un piesardzība lietošanā
Ietekme uz kuņģa un zarnu traktu
Pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu, novēroja komplikācijas kuņģa un zarnu trakta augšējā daļā
[perforācijas, čūlas un asiņošanas (PČA)], dažos gadījumos tās bija letālas.
Jāievēro piesardzība, ja ordinē pacientiem ar lielāko iespējamo NPL izraisīto kuņģa un zarnu trakta bojājumu risku: gados veciem pacientiem, pacientiem, kuri vienlaicīgi lieto citus NPL vai acetilsalicilskābi, vai pacientiem ar tādām kuņģa un zarnu trakta slimībām anamnēzē kā čūla un KZ trakta asiņošana.
Ir paaugstināts kuņģa un zarnu trakta nevēlamo blakusparādību papildu risks (kuņģa un zarnu trakta čūla vai citas kuņģa un zarnu trakta komplikācijas), ja vienlaicīgi ar etorikoksibu tiek lietota acetilsalicilskābe (pat mazās devās). Ilgtermiņa klīniskajos pētījumos, salīdzinot selektīvos COX-2 inhibitorus + acetilsalicilskābi ar NPL + acetilsalicilskābi, nav konstatētas būtiskas atšķirības lietošanas drošumā saistībā ar ietekmi uz KZ traktu (skatīt 5.1. apakšpunktu).
Ietekme uz kardiovaskulāro sistēmu
Klīniskie pētījumi liecina, ka selektīvo COX-2 inhibitoru grupas zāļu lietošana, salīdzinot ar placebo un dažiem NPL, var būt saistīta ar trombožu risku (īpaši miokarda infarkta (MI) un insulta). Tā kā
etorikoksiba kardiovaskulārais risks var palielināties, pieaugot devai un iedarbības laikam, terapijas
laikam jābūt pēc iespējas īsākam un jālieto mazākā efektīvā deva. Pacientiem, īpaši ar osteoartrītu, periodiski jāizvērtē simptomu novēršanas nepieciešamība un atbildes reakcija uz terapiju (skatīt 4.2., 4.3., 4.8. un 5.1. apakšpunktu).
Pacientiem ar nozīmīgiem kardiovaskulāriem riska faktoriem (piem., hipertensija, hiperlipidēmija, cukura diabēts, smēķēšana) etorikoksibu var ordinēt tikai pēc rūpīgas apsvēršanas (skatīt 5.1. apakšpunktu).
COX-2 selektīvie inhibitori nevar aizstāt acetilsalicilskābi kardiovaskulāro trombembolisko slimību profilaksē, jo tiem nav antiagregantu iedarbības. Tādēļ antiagregantu terapija nav jāpārtrauc (skatīt 4.5. un 5.1. apakšpunktus).
Iedarbība uz nierēm
Nieru prostaglandīniem var būt kompensējoša nozīme nieru perfūzijas uzturēšanā. Tādēļ gadījumos, kad nieru perfūzija ir traucēta, etorikoksiba nozīmēšana var pazemināt prostaglandīnu veidošanos un līdz ar to arī nieru asinsplūsmu, tādējādi pasliktinot nieru funkciju. Vislielākais šādas reakcijas risks ir tiem
pacientiem, kuriem jau iepriekš ir ievērojami traucēta nieru funkcija, nekompensēta sirds mazspēja vai
ciroze. Šādiem pacientiem ir jāapsver nieru funkcijas kontrole.
Šķidruma aizture, tūska un hipertensija
Tāpat kā visām zālēm, kas inhibē prostaglandīnu sintēzi, arī lietojot etorikoksibu, pacientiem novēroja šķidruma aizturi, tūsku un hipertensiju. Visu nesteroīdo pretiekaisuma līdzekļu (NPL), ieskaitot
etorikoksibu, lietošana var būt saistīta ar jaunu sastrēguma sirds mazspējas gadījumu vai tās recidīvu.
Informāciju par devas atkarīgu atbildes reakciju skatīt 5.1. apakšpunktā. Jāievēro piesardzība pacientiem ar sirds mazspēju anamnēzē, kreisā kambara disfunkciju vai hipertensiju, un pacientiem ar jebkādas izcelsmes tūsku. Ja šādiem pacientiem klīniskie simptomi liecina par stāvokļa pasliktināšanos, jāveic attiecīgie pasākumi, tai skaitā etorikoksiba lietošanas pārtraukšana.
Etorikoksibs, īpaši lielākās devās, biežāk var izraisīt hipertensiju un tā var būt smagāka, salīdzinot ar dažiem citiem NPL un selektīvajiem COX-2 inhibitoriem. Tādēļ hipertensiju jākontrolē pirms ārstēšanas ar etorikoksibu uzsākšanas (skatīt 4.3. apakšpunktu), un īpaša uzmanība etorikoksiba terapijas laikā jāpievērš asinsspiediena mērījumiem. Asinsspiediens jāmēra divas nedēļas pēc ārstēšanas uzsākšanas un periodiski pēc tam. Ja asinsspiediens būtiski paaugstinās, jālemj par alternatīvas terapijas iespēju.
Iedarbība uz aknām
Alanīnaminotransferāzes (AlAT) un/vai aspartātaminotransferāzes (AsAT) paaugstināšanās (aptuveni trīs vai vairāk reizes virs normas augšējās robežas) ir aprakstīta aptuveni 1% pacientu, kuri klīniskos pētījumos tika ārstēti ar etorikoksibu 30, 60 un 90 mg dienā aptuveni vienu gadu.
Pacienti ar simptomiem un/vai pazīmēm, kas liecina par aknu disfunkciju, vai kuriem ir konstatēta aknu funkciju rādītāju novirze no normas, jānovēro. Ja tiek konstatēti aknu mazspējas simptomi vai pastāvīga aknu funkciju rādītāju novirze no normas (trīs reizes virs normas augšējās robežas), etorikoksiba lietošana ir jāpārtrauc.
Vispārējie
Ja ārstēšanas laikā pacientam novēro jebkuru augstāk minēto orgānu sistēmu funkciju pasliktināšanos, tad attiecīgi jārīkojas un jāapsver iespēja pārtraukt etorikoksiba terapiju. Jāveic attiecīga medicīniska
novērošana, ja etorikoksibu ordinē gados vecākiem pacientiem un pacientiem ar nieru, aknu vai sirds funkcijas traucējumiem.
Jāievēro piesardzība, kad terapija ar etorikoksibu tiek uzsākta pacientiem ar dehidratāciju. Pirms terapijas ar etorikoksibu uzsākšanas ieteicams pacientus rehidratēt.
Pēcreģistrācijas novērošanas periodā saistībā ar NPL un dažu selektīvo COX-2 inhibitoru lietošanu ļoti
reti ir ziņots par nopietnām ādas reakcijām, tai skaitā eksfoliatīvo dermatītu, Stīvensa-Džonsona sindromu un toksisko epidermas nekrozi, dažas no tām bijušas letālas (skatīt 4.8. apakšpunktu). Paaugstinātu šo reakciju risku pacientiem parasti novēro terapijas kursa sākumā, kad lielākajā daļā gadījumu reakcijas sākās terapijas pirmajā mēnesī. Ir ziņots par nopietnām paaugstinātas jutības reakcijām (tādām kā anafilakse un angioedēma) pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu (skatīt 4.8. apakšpunktu). Dažu selektīvo COX-2 inhibitoru lietošana pacientiem ar jebkādu alerģiju pret zālēm anamnēzē bija saistīta ar paaugstinātu ādas reakciju risku. Etorikoksiba lietošana jāpārtrauc tiklīdz parādās pirmie izsitumi uz ādas, gļotādas bojājumi vai jebkādas citas paaugstinātas jutības pazīmes.
Etorikoksibs var maskēt drudzi un citus iekaisuma simptomus.
Jāievēro piesardzība, ja etorikoksibu ordinē vienlaikus ar varfarīnu vai citiem perorālajiem antikoagulantiem (skatīt 4.5. apakšpunktu).
Tāpat kā jebkuras zāles, kas inhibē ciklooksigenāzes/prostaglandīna sintēzi, arī etorikoksibu neiesaka lietot sievietēm, kuras plāno grūtniecību (skatīt 4.6., 5.1. un 5.3. apakšpunktu).
4.5. Mijiedarbība ar citām zālēm un citi mijiedarbības veidi
Farmakodinamiskā mijiedarbība
Perorālie antikoagulanti: pacientiem ar stabilizētu ilgstošu varfarīna terapiju, etorikoksiba lietošana pa
120 mg dienā bija saistīta ar protrombīna laika starptautiskā standartizētā koeficienta (INR, international normalized ratio) paaugstināšanos par apmēram 13%. Tādēļ pacientiem, kuri lieto antikoagulantus, uzsākot ārstēšanu ar etorikoksibu, īpaši pirmajās dienās, vai mainot etorikoksiba devas, jākontrolē protrombīna laika rādītāji (skatīt 4.4. apakšpunktu).
Diurētiskie līdzekļi, AKE inhibitori un angiotenzīna II antagonisti: NPL var samazināt diurētisko līdzekļu un citu antihipertensīvo līdzekļu iedarbību. Dažiem pacientiem ar nieru funkcijas traucējumiem (piem., dehidratētiem pacientiem vai gados vecākiem pacientiem ar nieru funkcijas traucējumiem) vienlaicīga AKE inhibitoru vai angiotenzīna II antagonistu un vielu, kas inhibē ciklooksigenāzi, lietošana var izraisīt tālāku nieru funkcijas pasliktināšanos, tai skaitā iespējama akūta nieru mazspēja, kas parasti ir atgriezeniska. Šī mijiedarbība ir jāņem vērā pacientiem, kuri etorikoksibu lieto vienlaicīgi ar AKE inhibitoriem vai angiotenzīna II antagonistiem. Tādēļ šāda kombinācija jāordinē piesardzīgi, it īpaši gados vecākiem cilvēkiem. Pacienti jānodrošina ar pietiekamu šķidruma daudzumu un pēc vienlaicīgas terapijas uzsākšanas, kā arī turpmāk periodiski jākontrolē nieru funkcija.
Acetilsalicilskābe: veseliem cilvēkiem līdzsvara koncentrācijā etorikoksiba deva 120 mg vienu reizi dienā neietekmē mazu devu acetilsalicilskābes (81 mg vienu reizi dienā) antiagreganta iedarbību. Etorikoksibu var lietot kopā ar acetilsalicilskābes devām, kuras lieto kardiovaskulāro slimību profilaksei (mazu devu acetilsalicilskābe). Tomēr vienlaicīga mazu acetilsalicilskābes devu un etorikoksiba lietošana var paaugstināt KZ trakta čūlu gadījumu skaitu vai citu komplikāciju risku, salīdzinot ar tikai etorikoksiba lietošanu. Neiesaka vienlaicīgi ordinēt etorikoksibu ar lielākām acetilsalicilskābes devām nekā nepieciešams kardiovaskulāro slimību profilaksei vai citiem NPL (skatīt 5.1. un 4.4. apakšpunktu).
Ciklosporīns un takrolims: lai gan nav pētīta mijiedarbība ar etorikoksibu, tomēr ciklosporīna un
takrolima vienlaicīga lietošana ar NPL var palielināt ciklosporīna un takrolima nefrotoksisko iedarbību. Ja etorikoksibu lieto vienlaicīgi ar kādu no šīm zālēm, jākontrolē nieru funkcija.
Farmakokinētiskā mijiedarbība
Etorikoksiba iedarbība uz citu zāļu farmakokinētiku
Litijs: NPL samazina litija izdali caur nierēm un tādējādi palielina litija plazmas koncentrāciju. Ja nepieciešams, uzsākot zāļu vienlaicīgu lietošanu un pārtraucot lietot NPL, rūpīgi jākontrolē litija koncentrācija asinīs un jāpielāgo litija deva.
Metotreksāts: divos pētījumos novērtēja etorikoksiba iedarbību, ordinējot 60, 90 vai 120 mg vienu reizi dienā septiņas dienas, reimatoīdā artrīta pacientiem, kuri vienu reizi nedēļā lietoja metotreksāta devas no
7,5 līdz 20 mg. Etorikoksibs devā 60 un 90 mg neietekmēja metotreksāta plazmas koncentrāciju vai nieru klīrensu. Vienā pētījumā 120 mg etorikoksiba neietekmēja, bet otrā pētījumā 120 mg etorikoksiba paaugstināja metotreksāta koncentrāciju plazmā par 28% un samazināja metotreksāta nieru klīrensu par
13%. Ja vienlaicīgi ordinē etorikoksibu un metotreksātu, iesaka kontrolēt metotreksāta izraisīto toksicitāti.
Perorālie kontracepcijas līdzekļi: 21 dienu lietojot vienlaicīgi 60 mg etorikoksiba un perorālos kontracepcijas līdzekļus, kas satur 35 mikrogramus etinilestradiola (EE) un 0,5 līdz 1 mg noretindrona, EE līdzsvara koncentrācijas AUC0-24st palielinājās par 37%. Lietojot 120 mg etorikoksiba ar tiem pašiem perorālajiem kontracepcijas līdzekļiem, vai nu vienlaicīgi vai ar 12 stundu intervālu, EE līdzsvara koncentrācijas AUC0-24st paaugstinājās par 50 līdz 60%. EE koncentrācijas pieaugums jāņem vērā, ja izvēlas perorālo kontracepcijas līdzekli, ko lieto vienlaicīgi ar etorikoksibu. Palielināta EE iedarbība var palielināt ar perorālo kontracepcijas līdzekļu lietošanu saistītu blakusparādību skaitu (piemēram, vēnu trombembolijas gadījumus riska grupas sievietēm).
Hormonālā aizstājterapija (HAT): 28 dienas lietojot etorikoksibu 120 mg vienlaicīgi ar hormonālās aizvietotājterapijas līdzekļiem, kas satur konjugētos estrogēnus (0,625 mg PREMARINTM), palielinājās līdzsvara koncentrācijas AUC0-24st nekonjugētajam estronam (41%), ekvilīnam (76%) un 17-β-estradiolam (22%). Etorikoksiba ilgstošai lietošanai ieteikto devu (30, 60 un 90 mg) ietekme nav pētīta. Etorikoksiba 120 mg ietekme uz līdzsvara koncentrācijas AUC0-24st šīm PREMARIN estrogēnu sastāvdaļām bija uz pusi mazāka kā tikai ar PREMARIN novērotā, un deva palielinājās no 0,625 līdz 1,25 mg. Šīs palielināšanās klīniskā nozīme nav zināma, un lielāku PREMARIN devu lietošana vienlaicīgi ar etorikoksibu nav pētīta. Jāņem vērā estrogēnu koncentrācijas pieaugums, ja izvēlas pēcmenopauzes terapiju, ko lieto kopā ar etorikoksibu, jo palielināta estrogēnu iedarbība var paaugstināt ar HAT saistīto nevēlamo blakusparādību risku.
Prednizons/prednizolons: zāļu savstarpējās mijiedarbības pētījumos etorikoksibs klīniski nozīmīgi neietekmēja prednizona/prednizolona farmakokinētiku.
Digoksīns: veseliem brīvprātīgajiem, ordinējot 120 mg etorikoksiba vienu reizi dienā 10 dienas, tas neietekmēja digoksīna līdzsvara stāvokļa AUC0-24st vai elimināciju caur nierēm. Digoksīna Cmax palielinājās par apmēram 33%. Lielākai daļai pacientu šī palielināšanās nav būtiska. Tomēr pacienti ar paaugstinātu digoksīna toksicitātes risku rūpīgi jānovēro, ja vienlaicīgi ordinē etorikoksibu un digoksīnu.
Etorikoksiba iedarbība uz zālēm, ko metabolizē sulfotransferāzes
Etorikoksibs ir cilvēka sulfotransferāzes aktivitātes inhibitors, īpaši SULT1E1, un to pierāda etinilestradiola koncentrācijas paaugstināšanās serumā. Tā kā pašreiz ir ierobežota pieredze par vairāku sulfotransferāžu iedarbību un to iedarbības klīniskā nozīme uz daudzām zālēm joprojām tiek novērtēta, jāievēro piesardzība, ja etorikoksibu ordinē vienlaicīgi ar citām zālēm, ko galvenokārt metabolizē ar cilvēka sulfotransferāzes (piem., perorālais salbutamols un minoksidils).
Etorikoksiba iedarbība uz zālēm, ko metabolizē CYP izoenzīmi
Pamatojoties uz pētījumiem in vitro nav sagaidāms, ka etorikoksibs inhibēs citohromus P450 (CYP), 1A2
2C9, 2C19, 2D6, 2E1 vai 3A4. Pētījumos, ordinējot veseliem brīvprātīgajiem 120 mg etorikoksiba dienā, CYP3A4 aktivitāte, novērtējot pēc eritromicīna izelpas testa, netika ietekmēta.
Citu zāļu ietekme uz etorikoksiba farmakokinētiku
Galvenais etorikoksiba metabolisma ceļš ir atkarīgs no CYP enzīmiem. CYP3A4 veicina etorikoksiba metabolismu in vivo. In vitro pētījumi liecināja, ka arī CYP2D6, CYP2C9, CYP1A2 un CYP2C19 var katalizēt galveno metabolisma ceļu, bet to kvantitatīvā nozīme in vivo nav pētīta.
Ketokonazols: ketokonazols, spēcīgs CYP3A4 inhibitors, ordinēts veseliem brīvprātīgajiem 400 mg devā vienu reizi dienā 11 dienas, klīniski nozīmīgi neietekmē etorikoksiba vienreizējas devas 60 mg farmakokinētiku (AUC palielinās par 43%).
Vorikonazols un mikonazols: etorikoksiba lietošana kopā ar iekšķīgi lietojamu vorikonazolu vai mutes dobumā lokāli lietojamu mikonazolu gelu, spēcīgus CYP3A4 inhibitorus, izraisīja nelielu etorikoksiba iedarbības paaugstināšanos, taču, pamatojoties uz publicētiem datiem, tā nav uzskatāma par klīniski nozīmīgu.
Rifampicīns: vienlaicīgi ordinējot etorikoksibu ar rifampicīnu, spēcīgu CYP enzīmu induktoru, par 65% samazinās etorikoksiba plazmas koncentrācija. Šīs mijiedarbības rezultātā var atkārtoties slimības simptomi, ja etorikoksibu lieto vienlaicīgi ar rifampicīnu. Lai gan šī informācija varētu liecināt par etorikoksiba devas palielināšanas nepieciešamību, lielāku nekā norādīts katrai indikācijai etorikoksiba devu lietošana kopā ar rifampicīnu nav pētīta, tādēļ tas nav ieteicams (skatīt 4.2. apakšpunktu).
Antacīdie līdzekļi: antacīdie līdzekļi etorikoksiba farmakokinētiku klīniski nozīmīgi neietekmē.
4.6. Fertilitāte, grūtniecība un barošana ar krūti
Grūtniecība
Nav pieejami klīniskie dati par etorikoksiba ietekmi uz grūtniecību. Pētījumi ar dzīvniekiem liecināja par reproduktīvo toksicitāti (skatīt 5.3. apakšpunktu). Iespējamais risks grūtniecei nav zināms.
Etorikoksibs, tāpat kā citas zāles, kas inhibē prostaglandīnu sintēzi, var izraisīt dzemdes atoniju un priekšlaicīgu ductus arteriosus slēgšanos trešajā trimestrī. Grūtniecības laikā etorikoksibs ir kontrindicēts (skatīt 4.3. apakšpunktu). Ja sievietei ārstēšanas laikā iestājas grūtniecība, etorikoksiba lietošana jāpārtrauc.
Barošana ar krūti
Nav zināms vai etorikoksibs izdalās cilvēka pienā. Etorikoksibs izdalās žurku mātīšu pienā. Sievietes, kuras lieto etorikoksibu, nedrīkst barot bērnu ar krūti (skatīt 4.3. un 5.3. apakšpunktu).
Fertilitāte
Sievietēm, kuras plāno grūtniecību, etorikoksibu, tāpat kā citus zināmos COX-2 inhibitorus, lietot neiesaka.
4.7. Ietekme uz spēju vadīt transportlīdzekļus un apkalpot mehānismus
Pacientiem, kuriem etorikoksiba lietošanas laikā var novērot reiboni, vertigo vai miegainību, jāizvairās vadīt transportlīdzekļus vai apkalpot mehānismus.
4.8. Nevēlamās blakusparādības
Drošuma profila kopsavilkums
Klīniskajos pētījumos etorikoksiba drošums tika novērtēts apmēram 9295 pacientiem, tai skaitā apmēram 6757 pacientiem ar OA, RA, hroniskām sāpēm muguras lejasdaļā vai ankilozējošo spondilītu (apmēram
600 pacienti ar OA vai RA tika ārstēti vienu gadu vai ilgāk).
Klīniskajos pētījumos vienu gadu vai ilgāk ar etorikoksibu ārstētiem OA vai RA pacientiem nevēlamo blakusparādību profils bija līdzīgs.
Klīniskajos pētījumos akūta podagras artrīta pacienti tika ārstēti ar etorikoksibu 120 mg vienu reizi dienā astoņas dienas. Šajos pētījumos novēroto blakusparādību profils bija līdzīgs kombinētajos OA, RA un hronisku muguras lejasdaļu sāpju pētījumos novērotajam.
Kardiovaskulārā drošuma rezultātu programmas ietvaros no trīs kontrolētiem klīniskajiem pētījumiem ar aktīvu salīdzinošo vielu vērtēja rezultātus 17412 pacientiem ar OA un RA, kuri etorikoksibu lietoja vidēji aptuveni 18 mēnešus (60 mg vai 90 mg). Drošuma dati un sīkāk programma aprakstīta 5.1. apakšpunktā.
Klīniskajos pētījumos par sāpēm pēc zobu ekstrakcijas, kur 614 iekļautie pacienti tika ārstēti ar etorikoksibu (90 mg vai 120 mg), pētījumos novērotais blakusparādību profils kopumā bija līdzīgs kombinētajos OA, RA un hronisku muguras lejasdaļu sāpju pētījumos novērotajam.
Nevēlamo blakusparādību kopsavilkums tabulā
Tika ziņots par šādām nevēlamām blakusparādībām pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu 30 mg, 60 mg vai 90 mg līdz rekomendētai devai OA, RA, hronisku muguras lejas daļas sāpju vai ankilozējošā spondilīta klīniskajos pētījumos līdz 12 nedēļām, MEDAL programmas pētījumos līdz 3 ½ gadiem, īstermiņa akūtu sāpju pētījumos līdz 7 dienām vai pēcreģistrācijas periodā, un tās bija biežākas, salīdzinot ar placebo (skatīt 1. tabulu):
1. tabula
Orgānu sistēmu klasifikācija
Nevēlamās blakusparādības
Biežums*
Infekcijas un infestācijas
alveolas osteīts
Bieži
gastroenterīts, augšējo elpošanas ceļu infekcijas, urīnceļu infekcijas
Retāk
Asins un limfātiskās sistēmas traucējumi
anēmija (galvenokārt saistīta ar kuņģa-zarnu trakta asiņošanu), leikopēnija, trombocitopēnija
Retāk
Imūnās sistēmas traucējumi
paaugstinātas jutības reakcijas‡ ß
Retāk
angioedēma‡, anafilaktiskas/anafilaktoīdas reakcijas, ieskaitot šoku‡
Reti
Vielmaiņas un uztures traucējumi
tūska/šķidruma aizture
Bieži
apetītes palielināšanās vai samazināšanās, ķermeņa masas pieaugums
Retāk
Psihiskie traucējumi
trauksme, depresija, pazeminātas garīgās spējas, halucinācijas‡
Retāk
apjukums‡, nemiers‡
Reti
Nervu sistēmas traucējumi
reibonis, galvassāpes
Bieži
garšas sajūtas traucējumi, bezmiegs, parestēzija/hipestēzija, miegainība
Retāk
Acu bojājumi
redzes traucējumi, konjunktivīts
Retāk
Ausu un labirinta bojājumi
troksnis ausīs, vertigo
Retāk
Sirds funkcijas traucējumi
sirdsklauves, aritmija‡
Bieži
priekškambaru fibrilācija, tahikardija‡, sastrēguma sirds mazspēja, nespecifiskas izmaiņas EKG, stenokardija‡, miokarda infarkts§
Retāk
Asinsvadu sistēmas traucējumi
hipertensija
Bieži
pietvīkums, cerebrovaskulārs notikums§, pārejoši išēmiski traucējumi, hipertensīvā krīze‡, vaskulīts‡¶
Retāk
Elpošanas sistēmas traucējumi, krūšu kurvja un videnes slimības
bronhospazmas‡
Bieži
klepus, aizdusa, deguna asiņošana
Retāk
Kuņģa-zarnu trakta traucējumi
vēdera sāpes
Ļoti bieži
aizcietējums, uzpūšanās, gastrīts, dedzināšana, skābas atraugas, caureja, dispepsija, diskomforta sajūta epigastrijā, slikta dūša, vemšana, barības vada iekaisums, mutes čūlas
Bieži
vēdera uzpūšanās, zarnu peristaltikas izmaiņas, sausa mute, kuņģa un divpadsmitpirkstu zarnas čūla, peptiskā čūla, tai skaitā perforācija un asiņošana, kairinātas zarnas sindroms, pankreatīts‡
Retāk
Aknu un/vai žults izvades sistēmas traucējumi
AlAT paaugstināšanās, AsAT paaugstināšanās
Bieži
hepatīts‡
Reti
dzelte‡, aknu mazspēja‡
Reti†
Ādas un zemādas audu bojājumi
ekhimoze
Bieži
sejas tūska, nieze, izsitumi, eritēma‡, nātrene‡
Retāk
Stīvensa-Džonsona sindroms‡, toksiskā epidermas nekrolīze‡, zāļu izraisīti ādas izsitumi‡
Reti†
Skeleta-muskuļu un saistaudu sistēmas bojājumi
muskuļu krampji/spazmas, skeleta-muskuļu sāpes/stīvums
Retāk
Nieru un urīnizvades sistēmas traucējumi
proteinūrija, seruma kreatinīna paaugstināšanās, nieru funkcijas traucējumi, tai skaitā nieru mazspēja‡ (skatīt 4.4. apakšpunktu).
Retāk
Vispārēji traucējumi un reakcijas ievadīšanas vietā
astēnija/nogurums, gripai līdzīgi simptomi
Bieži
sāpes krūšu kurvī
Retāk
Izmeklējumi
paaugstināts urīnvielas daudzums asinīs, kreatīna fosfokināzes paaugstināšanās, hiperkaliēmija, urīnskābes līmeņa paaugstināšanās
Retāk
nātrija līmeņa pazemināšanās asinīs
Reti
*Biežums: noteikts katrai blakusparādībai pēc klīniskos pētījumos novērotā: ļoti bieži (≥1/10), bieži (≥1/100 līdz <1/10), retāk (≥1/1 000 līdz <1/100), reti (≥1/10 000 līdz<1/1 000), ļoti reti (<1/10 000).
‡Šīs blakusparādības tika novērotas pēcreģistrācijas novērojumos. Biežums noteikts balstoties uz attiecīgu klīnisko pētījumu informāciju. To reģistrētā biežuma aprēķins tika veikts, pamatojoties uz lielāko sastopamības biežumu klīnisko pētījumu apvienotā analīzē atbilstoši indikācijai un apstiprinātai devai.
† Biežuma kategorija “reti” bija definēta atbilstoši pamatnostādnēm par zāļu aprakstu (ZA) (2. red., 2009. gada septembris), pamatojoties uz 95% ticamības intervāla aprēķināto augšējo robežu 0 gadījumiem un ņemot vērā ar etorikoksibu ārstēto pētāmo personu skaitu 3. fāzes datu apvienotā analīzē atbilstoši devai un indikācijai (n=15 470).
ß Paaugstināta jutība ietver sekojošus terminus - “alerģija”, “zāļu alerģija”, “paaugstināta jutība pret zālēm”, “paaugstināta jutība”, “citādi neizskaidrojama paaugstināta jutība”, “paaugstinātas jutības reakcijas” un “nespecifiska alerģija”.
§Kā liecina ilgstošu placebo un aktīvi kontrolētu klīnisko pētījumu datu analīze, selektīvo COX-2 inhibitoru lietošana bija saistīta ar paaugstinātu nopietnu arteriālo trombožu risku, tai skaitā miokarda infarktu un insultu. Ņemot vērā esošos datus (retāk) ir maz ticams, ka šādu gadījumu absolūtā riska pieaugums pārsniegs 1 % gadā.
Ir ziņots par šādām nopietnām blakusparādībām, lietojot citus NPL, un tāpēc tās nevar izslēgt arī etorikoksibam: nefrotoksicitāte, tai skaitā intersticiāls nefrīts un nefrotiskais sindroms.
Ziņošana par iespējamām nevēlamām blakusparādībām
Ir svarīgi ziņot par iespējamām nevēlamām blakusparādībām pēc zāļu reģistrācijas. Tādējādi zāļu ieguvumu/riska attiecība tiek nepārtraukti uzraudzīta. Veselības aprūpes speciālisti tiek lūgti ziņot par jebkādām iespējamām nevēlamām blakusparādībām: Zāļu valsts aģentūrai, Jersikas ielā 15, Rīgā, LV 1003, Tīmekļa vietne: HYPERLINK "http://www.zva.gov.lv" www.zva.gov.lv.
4.9. Pārdozēšana
Klīniskajos pētījumos etorikoksiba reizes devas līdz 500 mg lietošana un vairākkārtēju devu līdz
150 mg/dienā lietošana 21 dienu neizraisīja nozīmīgu toksicitāti. Ir ziņots par akūtas pārdozēšanas gadījumiem ar etorikoksibu, lai gan vairumā gadījumu nav ziņots par nevēlamām blakusparādībām. Visbiežāk novērotās blakusparādības atbilda etorikoksiba drošuma profilam (piemēram, KZ trakta blakusparādības, kardiovaskulārās blakusparādības).
Pārdozēšanas gadījumā iesaka veikt parastos pasākumus, piem., izvadīt neabsorbēto vielu no KZ trakta, veikt klīnisko novērošanu un, ja nepieciešams, veikt atbalstošas terapijas pasākumus.
Etorikoksibu nevar izvadīt ar hemodialīzi; nav zināms, vai etorikoksibu var izvadīt ar peritoneālās dialīzes palīdzību.
5. FARMAKOLOĢISKĀS ĪPAŠĪBAS
5.1. Farmakodinamiskās īpašības
Farmakoterapeitiskā grupa: pretiekaisuma un pretreimatisma līdzekļi, nesteroīdie līdzekļi, koksibi, ATĶ
kods: M01AH05.
Darbības mehānisms
Klīnisko devu robežās etorikoksibs ir iekšķīgi lietojams, selektīvs ciklo-oksigenāzes-2 (COX-2) inhibitors.
Visos klīniskās farmakoloģijas pētījumos etorikoksibs izraisīja no devas atkarīgu COX-2 inhibīciju bez COX-1 inhibīcijas devās līdz 150 mg. Etorikoksibs neinhibē kuņģa prostaglandīnu sintēzi un neietekmē trombocītu funkcijas.
Ciklooksigenāze atbild par prostaglandīnu veidošanos. Ir identificētas divas izoformas: COX-1 un COX-2. COX-2 ir enzīma izoforma, ko inducē proinflammatorie kairinātāji. Tiek uzskatīts, ka COX-2 ir primāri atbildīga par sāpju, iekaisuma un drudža prostanoīdo mediatoru sintēzi. COX-2 ir arī iesaistīta ovulācijas, implantēšanās un ductus arteriosus slēgšanās procesos, nieru funkcijas regulācijā, centrālās nervu sistēmas funkcijās (drudža izraisīšana, sāpju uztvere un izziņas funkcija). Tā var ietekmēt arī čūlu sadzīšanu. COX-2 ir identificēta cilvēka audos ap kuņģa čūlu, bet tā saistība ar brūču sadzīšanas procesu nav noskaidrota.
Klīniskā efektivitāte un drošums
Efektivitāte
Pacientiem ar osteoartrītu (OA) etorikoksibs 60 mg vienu reizi dienā būtiski samazināja sāpes un uzlaboja pacienta slimības stāvokļa pašnovērtējumu. Šo labvēlīgo iedarbību varēja novērot jau otrajā terapijas dienā un tā saglabājās līdz pat 52 nedēļām. Pētījumi, lietojot 30 mg etorikoksiba vienu reizi dienā, 12 nedēļu terapijas laikā pierādīja labāku efektivitāti kā placebo (izmantojot līdzīgus vērtējumus kā augstāk minētajos pētījumos). 6 nedēļas ilgos vairāku devu terapijas pētījumos visos 3 primārajos mērķa kritērijos etorikoksibs pa 60 mg uzrādīja būtiski labāku uzlabošanos kā 30 mg. Nav veikti 30 mg devas pētījumi pacientiem ar osteoartrītu rokas locītavās.
Pacientiem ar reimatoīdo artrītu (RA) etorikoksiba abas devas 60 mg un 90 mg vienu reizi dienā būtiski samazināja sāpes, iekaisumu un uzlaboja kustīgumu. Pētījumos, kuros tika vērtētas 60 mg un 90 mg devu lietošana, šī labvēlīgā iedarbība saglabājās visu 12 terapijas nedēļu laikā. Pētījumos, kuros tika salīdzināta 60 mg devas lietošana attiecībā pret 90 mg devas lietošanu, etorikoksiba abas devas gan 60 mg vienu reizi dienā, gan 90 mg vienu reizi dienā bija efektīvākas par placebo. 90 mg deva bija pārāka par 60 mg devu Pacientu globālā sāpju novērtējumā (Patient Global Assessment of Pain) (0-100 mm vizuālu analogu skalā) ar vidējo uzlabojumu -2,71 mm (95% TI: -4,98 mm, -0,45 mm).
Pacientiem ar akūtu podagras artrītu etorikoksibs, ko lietoja pa 120 mg vienu reizi dienā astoņas dienas, atviegloja vidēji stipras līdz ļoti stipras locītavu sāpes un iekaisumu, salīdzinot ar indometacīnu 50 mg trīs reizes dienā. Sāpju samazināšanos varēja novērot jau četras stundas pēc terapijas sākšanas.
Pacientiem ar ankilozējošo spondilītu etorikoksibs 90 mg vienu reizi dienā būtiski samazināja muguras sāpes, iekaisumu, stīvumu un uzlaboja funkcionalitāti. Etorikoksiba klīniskais ieguvums tika novērots jau otrajā dienā pēc terapijas uzsākšanas un saglabājās visu 52 nedēļu ārstēšanas periodu. Otrajā pētījumā, kura laikā tika salīdzināta 60 mg devas lietošana attiecībā pret 90 mg devas lietošanu, etorikoksibs 60 mg dienā un 90 mg dienā uzrādīja līdzīgu efektivitāti kā naproksēns 1000 mg dienā. Starp pacientiem ar neatbilstošu atbildes reakciju uz 60 mg dienā 6 nedēļas ilgu lietošanu, devas palielināšana līdz 90 mg dienā samazināja muguras sāpju intensitātes pakāpi (0-100 mm vizuālu analogu skalā), salīdzinājumā ar tiem pacientiem, kuri turpināja lietot 60 mg dienā, ar vidējo uzlabojumu -2,70 mm (95% TI: -4,88 mm, -0,52 mm).
Klīniskajā pētījumā, kur tika vērtētas sāpes pēc zobu ekstrakcijas, 90 mg etorikoksiba tika lietots vienu reizi dienā trīs dienas. Pacientu apakšgrupā ar vidēji stiprām sāpēm sākumā, 90 mg etorikoksibam bija līdzīga pretsāpju iedarbība kā 600 mg ibuprofēnam (16,11 vs. 16,39; p=0,722) un pārāka iedarbība kā
600 mg/60 mg acetaminofēnam/kodeīnam (11,00; p<0,001) un placebo (6,84; p=0,001), kas tika mērīta kā kopējā sāpju samazināšanās pirmo 6 stundu laikā atbilstoši TOPAR6. Pacientu skaits procentos, kuri ziņoja par ārpuskārtas zāļu lietošanu pirmās 24 stundas pēc pētījuma zāļu lietošanas bija 40,8% ar 90 mg etorikoksiba, 25,5% ar 600 mg ibuprofēna Q6h un 46,7% ar 600 mg/60 mg acetaminofēna/kodeīna Q6h, salīdzinot ar 76,2% placebo grupā. Šajā pētījumā 90 mg etorikoksiba vidējais iedarbības sākums (jūtama sāpju mazināšanās) bija 28 minūtes pēc devas lietošanas.
Drošums
MEDAL (Multinational Etoricoxib and Diclofenac Arthritis Long-term) pētījumu programma
MEDAL programma bija prospektīva dizaina kardiovaskulārās (KV) drošuma rezultātu programma, kas apvienoja datus no trim randomizētiem, dubultmaskētiem, aktīva salīdzinošā preparāta kontrolētiem pētījumiem - MEDAL pētījuma, EDGE II un EDGE.
MEDAL pētījums bija pētījums ar mērķi noskaidrot KV iznākumu 17804 OA un 5700 RA pacientiem, kurus ārstēja ar 60 mg (OA) vai 90 mg (OA un RA) etorikoksiba vai 150 mg diklofenaka dienā vidēji
20,3 mēnešus (maksimāli 42,3 mēnešus, vidēji 21,3 mēnešus). Šajā plašajā pētījumā tika reģistrētas tikai nopietnas nevēlamas blakusparādības un blakusparādību izraisīta lietošanas pārtraukšana.
EDGE un EDGE II pētījumi salīdzināja etorikoksiba un diklofenaka panesamību kuņģa un zarnu traktā. EDGE pētījumā bija iesaistīti 7111 OA pacientu, kurus ārstēja ar etorikoksiba 90 mg devu dienā (1,5 reizes pārsniedz rekomendēto devu OA gadījumā) vai diklofenaku 150 mg dienā vidēji 9,1 mēnešus (maksimāli 16,6 mēneši, vidēji 11,4 mēnešus). EDGE II pētījumā bija iesaistīti 4086 RA pacienti, kurus ārstēja ar etorikoksibu 90 g dienā vai diklofenaku 150 mg dienā vidēji 19,2 mēnešus (maksimāli 33,1 mēnešus, vidēji 24 mēnešus).
Apvienotajā MEDAL programmā 34701 pacients ar OA un RA tika ārstēts vidēji 17,9 mēnešus (maksimāli 42,3 mēnešus, vidēji 16,3 mēnešus), un aptuveni 12800 pacienti ārstēšanu saņēma vairāk nekā 24 mēnešus. Programmā iesaistītajiem pacientiem pētījumu sākumā bija plašs kardiovaskulāro un kuņģa un zarnu trakta riska faktoru spektrs. Tika izslēgti pacienti ar nesen notikušu miokarda infarktu, koronāro artēriju šuntēšanu vai perkutāno koronāro operāciju iepriekšējo 6 mēnešu laikā. Pētījumu laikā bija atļauts lietot gastroprotektīvos līdzekļus un mazas aspirīna devas.
Kopējie dati par drošumu
Nozīmīgas atšķirības etorikoksiba un diklofenaka trombotisko kardiovaskulāro blakusparādību skaita ziņā netika novērotas. Kardiorenālas nevēlamās blakusparādības etorikoksiba grupā tika novērotas biežāk kā diklofenaka grupā, un šī iedarbība bija atkarīga no devas (konkrētos rezultātus skatīt zemāk). Ar kuņģa un zarnu traktu un aknām saistītas nevēlamās blakusparādības daudz biežāk tika novērotas diklofenaka grupā nekā etorikoksiba grupā. EDGE un EDGE II novērotās blakusparādības un par nopietnām uzskatītās blakusparādības vai blakusparādības, kā rezultātā tika pārtraukta piedalīšanās MEDAL pētījumā, biežāk novēroja etorikoksiba nekā diklofenaka grupā.
Kardiovaskulārā drošuma dati
Konstatētais nopietno trombotisko kardiovaskulāro blakusparādību skaits (kas sastāvēja no sirds, cerebrovaskulārajām un perifēro asinsvadu blakusparādībām) etorikoksiba un diklofenaka grupā bija līdzīgs, un dati apkopoti tabulā zemāk. Nebija statistiski ticamas atšķirības trombotisko parādību skaita ziņā etorikoksibam un diklofenakam visās analizētajās apakšgrupās, ieskaitot pacientus, kuriem pētījuma sākumā bija dažādi kardiovaskulārā riska faktori. Apskatot atsevišķi, apstiprinātu trombotisko kardiovaskulāro nopietno blakusparādību relatīvais risks bija līdzīgs etorikoksibam 60 mg vai 90 mg, salīdzinot ar diklofenaku 150 mg.
2. Tabula. Apstiprinātais trombotisko KV notikumu rādītājs (apvienotā MEDAL
programma)
Etorikoksibs
(N=16819)
25836 pacientgadi
Diklofenaks
(N=16483)
24766 pacientgadi
Terapiju salīdzinājums
Rādītājs§
(95% TI)
Rādītājs§
(95% TI)
Relatīvais risks
(95% TI)
Apstiprinātas nopietnās trombotiskās kardiovaskulārās nevēlamās blakusparādības
Atbilstoši protokolam
1,24 (1,11; 1,38)
1,30 (1,17; 1,45)
0,95 (0,81; 1,11)
Uzsākta ārstēšana
1,25 (1,14; 1,36)
1,19 (1,08; 1,30)
1,05 (0,93; 1,19)
Apstiprinātas kardiālas blakusparādības
Atbilstoši protokolam
0,71 (0,61; 0,82)
0,78 (0,68; 0,90)
0,90 (0,74; 1,10)
Uzsākta ārstēšana
0,69 (0,61; 0,78)
0,70 (0,62; 0,79)
0,99 (0,84; 1,17)
Apstiprinātas cerebrovaskulāras blakusparādības
Atbilstoši protokolam
0,34 (0,28; 0,42)
0,32 (0,25; 0,40)
1,08 (0,80; 1,46)
Uzsākta ārstēšana
0,33 (0,28; 0,39)
0,29 (0,24; 0,35)
1,12 (0,87; 1,44)
Apstiprinātas perifēro asinsvadu blakusparādības
Atbilstoši protokolam
0,20 (0,15; 0,27)
0,22 (0,17; 0,29)
0,92 (0,63; 1,35)
Uzsākta ārstēšana
0,24 (0,20; 0,30)
0,23 (0,18; 0,28)
1,08 (0,81; 1,44)
§ parādību skaits uz 100 pacientgadiem; TI= ticamības intervāls
N= kopējais protokola populācijā iesaistīto pacientu skaits
Atbilstoši protokolam: visas parādības pētījuma terapijas laikā vai līdz 14 dienām pēc pabeigšanas (izslēgti: pacienti, kuri lietoja < 75% no pētījuma zālēm vai lietoja ne-pētījuma NPL >10% no pētījuma laika).
Uzsākta ārstēšana: visas apstiprinātās blakusparādības līdz pat pētījuma beigām (ieskaitot pacientus, kuri iespējams tika pakļauti ne-pētījuma terapijai pēc pētījuma terapijas pabeigšanas). Kopējais randomizēto pacientu skaits n=17412 etorikoksiba un 17289 diklofenaka grupā.
KV mirstība, kā arī kopējā mirstība, etorikoksiba un diklofenaka terapijas grupās bija līdzīga.
Kardiorenālas blakusparādības:
Aptuveni 50 % MEDAL pētījumā iesaistīto pacientu anamnēzē pētījuma sākumā bija hipertensija. Statistiski ticami vairāk pacientu pētījumu pārtrauca ar hipertensiju saistītu blakusparādību dēļ etrorikoksiba grupā, salīdzinot ar diklofenaku. Sastrēguma sirds mazspējas nevēlamo blakusparādību sastopamība (pārtraukšana vai nopietns gadījums) bija līdzīga etorikoksibam 60 mg, salīdzinot ar
diklofenaku 150 mg; tomēr šo parādību skaits bija lielāks etorikoksiba 90 mg grupā, salīdzinot ar diklofenaka 150 mg grupu (statistiski ticami etorikoksibam 90 mg, salīdzinot ar diklofenaku 150 mg MEDAL OA pacientu grupā). Sastrēguma sirds mazspējas nevēlamo blakusparādību sastopamība (gadījumi, kas bija nopietni un izraisīja hospitalizāciju vai neatliekamās palīdzības nodaļas apmeklējumu) etorikoksiba grupā, salīdzinot ar diklofenaka 150 mg grupu, nebija būtiski lielāka, un šis efekts bija atkarīgs no devas. Lietošanas pārtraukšanu ar tūsku saistītu nevēlamo blakusparādību dēļ biežāk novēroja etorikoksiba nekā diklofenaka 150 mg grupā, un šis efekts bija atkarīgs no devas (statistiski ticami etorikoksiba 90 mg grupā, bet ne etorikoksiba 60 mg grupā).
Kardiorenālie rezultāti no EDGE un EDGE II saskanēja ar MEDAL pētījumā aprakstītajiem.
Atsevišķos MEDAL programmas pētījumos ar etorikoksibu (60 mg vai 90 mg) absolūtais pārtraukšanu skaits jebkurā no terapijas grupām bija līdz pat 2,6% hipertensijas dēļ, līdz 1,9% tūskas dēļ un līdz 1,1% sastrēguma sirds mazspējas dēļ, biežāk pārtraukšanu novēroja etorikoksiba 90 mg grupā, nekā etorikoksiba 60 mg grupā.
MEDAL programmas rezultāti par panesamību attiecībā uz kuņģa un zarnu traktu:
Katrā no trīs MEDAL programmas pētījumiem ar etorikoksibu novēroja ticami mazāku terapijas pārtraukšanas skaitu jebkādu klīnisku (piemēram, dispepsija, sāpes vēderā, čūla) KZ trakta nevēlamo blakusparādību dēļ, salīdzinot ar diklofenaku. Lietošanas pārtraukšanas rādītājs nevēlamu klīnisku KZ trakta parādību dēļ uz simts pacientgadiem visa pētījuma laikā bija šāds: 3,23 etorikoksiba un 4,96 diklofenaka grupā MEDAL pētījumā; 9,12 etorikoksiba un 12,28 diklofenaka grupā EDGE pētījumā un 3,71 etorikoksiba un 4,81 diklofenaka grupā EDGE II pētījumā.
MEDAL programmas rezultāti par drošumu attiecībā uz kuņģa un zarnu traktu:
Kopumā augšējā KZ trakta blakusparādības ietvēra perforācijas, čūlas un asiņošanas. Kopumā augšējā KZ trakta blakusparādību, ko uzskatīja par komplicētām, apakšgrupa ietvēra perforācijas, obstrukcijas un komplicētas asiņošanas; augšējā KZ trakta blakusparādību, ko neuzskatīja par komplicētām, apakšgrupa ietvēra vienkāršas asiņošanas un vienkāršas čūlas. Ticami mazāku kopējo augšējā KZ trakta blakusparādību skaitu novēroja etorikoksiba grupā, salīdzinot ar diklofenaka grupu. Nebija ticamas atšķirības etorikoksiba un diklofenaka izraisīto komplicēto blakusparādību skaita ziņā. Apakšgrupā ar novērotām augšējā KZ trakta asiņošanām (gan komplicētas, gan vienkāršas) nozīmīgas atšķirības etorikoksiba un diklofenaka grupās nenovēroja. Pacientiem, kuri vienlaikus lietoja mazas aspirīna devas (aptuveni 33% pacientu), etorikoksiba pārākums attiecībā uz augšējā KZ trakta blakusparādībām, salīdzinot ar diklofenaku, nebija statistiski nozīmīgs.
Apstiprināto komplicēto un vienkāršo augšējā KZ trakta daļas klīnisko blakusparādību (perforāciju, čūlu un asiņošanu (PČA)) rādītājs uz simts pacientgadiem bija 0,67 (95% TI 0,57; 0,77), lietojot etorikoksibu, un 0,97 (95% TI 0,85; 1,1), lietojot diklofenaku, ar pieļaujamo relatīvo risku 0,69 (95% TI 0,57; 0,83).
Tika vērtēts apstiprināto augšējā KZ trakta blakusparādību skaits gados vecākiem pacientiem, un lielāko samazinājumu novēroja pacientiem ≥ 75 gadiem (1,35 [95% TI 0,94; 1,87], salīdzinot ar 2,78 [95% TI
2,14; 3,56], uz simts pacientgadiem, attiecīgi etorikoksibam un diklofenakam.
Apstiprināto apakšējās KZ trakta daļas klīnisko blakusparādību (tievās vai resnās zarnas perforācija, obstrukcija vai asiņošana (POA)) skaits etorikoksiba un diklofenaka grupā būtiski neatšķīrās.
MEDAL programmas rezultāti par drošumu attiecībā uz aknām:
Etorikoksiba grupā, salīdzinot ar diklofenaku, novēroja statistiski ticami mazāku pārtraukšanu skaitu, ko izraisīja ar aknām saistītas nevēlamās blakusparādības. Apvienotajā MEDAL programmā 0,3% etorikoksiba grupas pacientu un 2,7% diklofenaka grupas pacientu lietošanu pārtrauca ar aknām saistītu nevēlamo blakusparādību dēļ. Rādītājs uz simts pacientgadiem, bija 0,22 etorikoksiba un 1,84 diklofenaka grupā (p vērtība bija <0,001 etorikoksiba grupā, salīdzinot ar diklofenaka grupu). Tomēr lielākā daļa MEDAL programmā novēroto nevēlamo ar aknām saistīto blakusparādību nebija nopietnas.
Papildus dati par drošumu attiecībā uz trombotiskām kardiovaskulārām blakusparādībām
Klīniskajos pētījumos, izņemot MEDAL programmas pētījumus, aptuveni 3100 pacientu tika ārstēti ar etorikoksibu ≥60 mg dienā 12 nedēļas vai ilgāk. Netika novērotas atšķirības apstiprinātu nopietnu trombotisko kardiovaskulāro blakusparādību skaita ziņā pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu ≥60 mg, placebo vai ne-naproksēna NPL. Tomēr šādu gadījumu skaits bija lielāks pacientiem, kuri lietoja etorikoksibu, salīdzinot ar tiem, kuri lietoja naproksēnu 500 mg divas reizes dienā. Dažu COX-1 inhibējošo NPL un selektīvo COX-2 inhibitoru antiagregantu darbības atšķirībai var būt klīniska nozīme pacientiem ar trombemboliju risku. Selektīvie COX-2 inhibitori samazina sistēmisko (un tāpēc, iespējams, endotēlija) prostaciklīna veidošanos, neietekmējot tromboksānu trombocītos. Šo novērojumu klīniskā nozīme nav noskaidrota.
Papildus dati par drošumu attiecībā uz kuņģa un zarnu traktu
Divos 12 nedēļu ilgos dubultmaskētos endoskopijas pētījumos kuņģa-zarnu trakta čūlu kumulatīvās incidences rādītājs pacientiem, kuri tika ārstēti ar etorikoksibu 120 mg vienreiz dienā, bija ievērojami mazāks nekā pacientiem, kuri tika ārstēti vai nu ar naproksēnu 500 mg divas reizes dienā vai ibuprofēnu
800 mg trīs reizes dienā. Čūlu kumulatīvās incidences rādītājs bija augstāks etorikoksiba grupā, salīdzinot ar placebo.
Nieru funkcijas pētījumi gados vecākiem pacientiem
Randomizētā, dubultaklā, placebo kontrolētā, paralēlu grupu 15 dienu ilgā pētījumā vērtēja etorikoksiba (90 mg), celekoksiba (200 mg divas reizes dienā), naproksēna (500 mg divas reizes dienā) terapijas un placebo ietekmi uz nātrija urīna ekskrēciju, asinsspiedienu un citiem nieru funkciju rādītājiem 60 līdz 85 gadus veciem pacientiem ar diētu 200 mEq nātrija dienā. Etorikoksibam, celekoksibam un naproksēnam bija līdzīga ietekme uz nātrija urīna ekskrēciju visu 2 terapijas nedēļu laikā. Visas aktīvās vielas izraisīja relatīvu, salīdzinot ar placebo, sistoliskā asinsspiediena paaugstināšanos; tomēr etorikoksibam, salīdzinot ar celekoksibu un naproksēnu, 14. dienā tika novērots būtisks pieaugums (vidējās izmaiņas, salīdzinot ar izejas sistolisko asinsspiedienu: etorikoksibam 7,7 mmHg, celekoksibam 2,4 mmHg, naproksēnam 3,6 mmHg).
5.2. Farmakokinētiskās īpašības
Uzsūkšanās
Iekšķīgi lietots etorikoksibs labi uzsūcas. Absolūtā bioloģiskā pieejamība ir aptuveni 100 %. Lietojot devu 120 mg vienreiz dienā līdz līdzsvara koncentrācijai, maksimālā koncentrācija plazmā (vidējais ģeometriskais Cmax=3,6 µg/ml) tika konstatēta aptuveni 1 stundu (Tmax) pēc lietošanas tukšā dūšā pieaugušajiem. Vidējais ģeometriskais zemlīknes laukums (AUC 0-24h) bija 37,8 µg·hr/ml. Visā klīnisko devu diapazonā etorikoksiba farmakokinētika ir lineāra.
Lietošanai kopā ar pārtiku (taukiem bagāta maltīte) nebija klīniski nozīmīgas ietekmes uz 120 mg etorikoksiba absorbcijas apjomu. Absorbcijas rādītāja ietekmes rezultātā Cmax samazinājās par 36 % un Tmax palielinājās par 2 stundām. Šiem datiem nav klīniskas nozīmes. Klīniskos pētījumos etorikoksibu nozīmēja neatkarīgi no ēdienreizēm.
Izkliede
Koncentrācijas diapazonā 0,05 līdz 5 µg/ml aptuveni 92 % etorikoksiba saistās ar cilvēka plazmas olbaltumvielām. Cilvēkam līdzsvara koncentrācijas izkliedes tilpums (Vdss) ir aptuveni 120 l
Etorikoksibs šķērso placentāro barjeru žurkām un trušiem, kā arī hematoencefālo barjeru žurkām.
Biotransformācija
Etorikoksibs intensīvi metabolizējas un <1 % devas tika atklāts neizmainītā veidā urīnā. Galveno metabolisma ceļu, veidojot 6’-hidroksimetil atvasinājumus, katalizē CYP enzīmi. Pētījumos in vivo tika konstatēts, ka CYP3A4 veicina etorikoksiba metabolismu. In vitro pētījumi liecināja, ka CYP2D6, CYP2C9, CYP1A2 un CYP2C19 katalizē arī galveno metabolisma ceļu, bet to kvantitatīvie rādītāji in vivo nav pētīti.
Cilvēkam identificēti pieci metabolīti. Galvenais metabolīts ir etorikoksiba 6’-karboksilskābes atvasinājums, kas rodas tālāk oksidējoties 6’-hidroksimetil atvasinājumam. Šie galvenie metabolīti vai nu neuzrāda nosakāmu (izmērāmu) ciklooksigenāzes inhibīcijas aktivitāti vai arī ir tikai vāji aktīvi COX-2 inhibitori. Neviens no šiem metabolītiem neinhibē COX-1.
Eliminācija
Pēc vienas 25 mg radioaktīvi iezīmētas intravenozas etorikoksiba devas veseliem subjektiem 70 % radioaktivitātes tika konstatēts urīnā un 20 % fēcēs, pārsvarā metabolītu veidā. Mazāk nekā 2 % tika konstatēts neizmainītā veidā.
Etorikoksiba eliminācija notiek gandrīz vienīgi metabolisma ceļā ar sekojošu izdalīšanos ar urīnu. Etorikoksiba līdzsvara koncentrācija tiek sasniegta 7 dienās pēc 120 mg devas lietošanas vienreiz dienā, uzkrāšanās rādītājs ir 2, un atbilstošais eliminācijas pusperiods - aptuveni 22 stundas. Plazmas klīrenss pēc intravenozas 25 mg devas ir aptuveni 50 ml/min.
Raksturojums pacientiem
Gados vecāki pacienti: farmakokinētika gados vecākiem pacientiem (65 gadu veciem un vecākiem) ir līdzīga kā jauniem cilvēkiem.
Dzimums: etorikoksiba farmakokinētika vīriešiem un sievietēm ir līdzīga.
Aknu funkcijas traucējumi: pacientiem ar vieglu aknu mazspēju (5-6 punkti pēc Child-Pugh skalas), kuriem ordinēja etorikoksibu 60 mg vienreiz dienā, bija vidēji par 16 % augstāks AUC nekā veseliem brīvprātīgajiem, kuri saņēma tādu pašu kursu. Pacientiem ar vidēji smagiem aknu funkcijas traucējumiem (7-9 punkti pēc Child-Pugh skalas), kuriem ordinēja etorikoksibu 60 mg katru otro dienu, bija līdzīgs AUC kā veseliem brīvprātīgajiem, kuri lietoja 60 mg katru dienu: šai pacientu grupai nav veikti pētījumi ar 30 mg etorikoksiba vienu reizi dienā. Nav klīnisko un farmakokinētisko datu par zāļu lietošanu pacientiem ar smagiem aknu funkcijas traucējumiem (≥10 punkti pēc Child-Pugh skalas). (Skatīt 4.2. un 4.3. apakšpunktu).
Nieru funkciju traucējumi: vienas 120 mg etorikoksiba devas farmakokinētika pacientiem ar vidēji smagu vai smagu nieru mazspēju un dializējamiem pacientiem ar nieru slimību terminālā stadijā ievērojami neatšķīrās no farmakokinētikas veseliem brīvprātīgajiem. Hemodialīzei bija niecīga nozīme eliminācijā (dialīzes klīrenss aptuveni 50 ml/min). (Skatīt 4.3. un 4.4. apakšpunktu).
Pediatriski pacienti: etorikoksiba farmakokinētika bērniem (vecums <12 gadiem) nav pētīta.
Farmakokinētikas pētījumā (N=16), kas veikts pusaudžu vidū (vecumā no 12 līdz 17 gadiem), farmakokinētika pusaudžiem ar ķermeņa masu 40 līdz 60 kg, lietojot 60 mg etorikoksiba vienreiz dienā, un pusaudžiem ar ķermeņa masu >60 kg, lietojot etorikoksibu 90 mg vienreiz dienā, bija līdzīga kā pieaugušu cilvēku, kuri lieto 90 mg etorikoksiba vienreiz dienā, farmakokinētikai. Etorikoksiba drošums un efektivitāte bērniem nav noteikta (skatīt 4.2. apakšpunktu).
5.3. Preklīniskie dati par drošumu
Preklīniskajos standartpētījumos etorikoksibs neuzrādīja genotoksisku ietekmi. Etorikoksibs nebija kancerogēns pelēm. Žurkām ievadot devu, kas 2 reizes pārsniedza dienas devu cilvēkiem [90mg], pie sistemātiskas aptuveni divus gadus ilgas ikdienas iedarbības, attīstījās hepatocelulāras un vairogdziedzera folikulāro šūnu adenomas. Hepatocelulārās un vairogdziedzera folikulāro šūnu adenomas ir sugu specifiskas aknu CYP enzīmu indukcijas sekas žurkām. Etorikoksibs neuzrādīja spēju izsaukt aknu CYP3A enzīmu indukciju cilvēkiem.
Žurkām toksiska iedarbība uz kuņģa un zarnu traktu palielinājās, pieaugot etorikoksiba devai un iedarbības laikam. 14. toksicitātes pētījumu nedēļā, lietojot devas, kas pārsniedza terapeitiskās devas cilvēkiem, etorikoksibs izraisīja kuņģa un zarnu trakta čūlas. 53. un 106. toksicitātes pētījumu nedēļā kuņģa un zarnu trakta čūlas tika novērotas pie devām, kas salīdzināmas ar cilvēkam lietotajām terapeitiskajām devām. Suņiem nieru un kuņģa un zarnu trakta bojājumi tika novēroti pie lielākām devām.
Etorikoksibs nebija teratogēns reproduktīvās toksicitātes pētījumos, ko veica žurkām ievadot
15 mg/kg/dienā (pamatojoties uz sistēmisko iedarbību tas apmēram 1,5 reizes pārsniedz cilvēka dienas devu [90 mg]). Trušiem tika novērota ar ārstēšanu saistītu sirds-asinsvadu anomāliju skaita palielināšanās, lietojot devas, kas mazākas par cilvēkam lietoto dienas devu (90 mg). Taču ar ārstēšanu saistītas ārējas un augļa skeleta anomālijas nekonstatēja. Žurkām un trušiem, lietojot devas, kas lielākas vai vienādas ar 1,5 reizes lielākām devām nekā lieto cilvēkiem, novēroja no devas atkarīgu pēcimplantācijas augļa zudumu palielināšanos (skatīt 4.3. un 4.6. apakšpunktu).
Etorikoksibs izdalās žurku mātīšu pienā apmēram divas reizes mazākā koncentrācijā kā plazmā. Tika novērota ķermeņa masas samazināšanās mazuļiem, kuru mātēm mazuļu zīdīšanas laikā tika ievadīts etorikoksibs.
6. FARMACEITISKĀ INFORMĀCIJA
6.1. Palīgvielu saraksts
Tabletes kodols:
Mikrokristāliskā celuloze (E460)
Kalcija hidrogēnfosfāts
Nātrija kroskarmeloze
Magnija stearāts (E470b)
Tabletes apvalks:
60 mg, 120 mg
Polivinilspirts (E1203)
Titāna dioksīds (E171)
Glicerīna monostearāts (E471)
Indigokarmīna laka (E132)
Dzeltenais dzelzs oksīds (E172)
Talks (E553b)
Nātrija laurilsulfāts.
90 mg
Polivinilspirts (E1203)
Titāna dioksīds (E171)
Glicerīna monostearāts (E471)
Talks (E553b)
Nātrija laurilsulfāts.
6.2. Nesaderība
Nav piemērojama.
6.3. Uzglabāšanas laiks
3 gadi.
6.4. Īpaši uzglabāšanas nosacījumi
Šīm zālēm nav nepieciešami īpaši temperatūras uzglabāšanas apstākļi.
Uzglabāt cieši noslēgtā iepakojumā, lai pasargātu no mitruma.
6.5. Iepakojuma veids un saturs
OPA/Al/PVH-Al blisters.
Iepakojuma lielums:
60 mg, 90 mg un 120 mg: 2, 5, 7, 10, 14, 20, 28, 30, 49, 50, 84, 100 tabletes vai vairākkastīšu iepakojums, kas satur 98 tabletes (2 iepakojumi pa 49 tabletēm katrā).
Iepakojums 5 x 1, 50 x 1 vai 100 x 1 tabletes dozējamu vienību blisteros.
Visi iepakojuma lielumi tirgū var nebūt pieejami.
6.6. Īpaši norādījumi atkritumu likvidēšanai
Nav īpašu prasību.
Neizlietotās zāles vai izlietotie materiāli jāiznīcina atbilstoši vietējām prasībām.
7. REĢISTRĀCIJAS APLIECĪBAS ĪPAŠNIEKS
G. L. Pharma GmbH, Schlossplatz 1, 8502 Lannach, Austrija.
8. REĢISTRĀCIJAS APLIECĪBAS NUMURS(I)
60 mg: 18-0037
90 mg: 18-0038
120 mg: 18-0039
10. TEKSTA PĀRSKATĪŠANAS DATUMS
22/02/2018
SASKAŅOTS ZVA 01-11-2018
FILENAME Etidylan_ZA_22-02-2018.docx PAGE 1/ NUMPAGES 17